‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫ניסית לברוח לברזיל.‬
‫לא ברחתי.‬
‫גב' מונקו הקימה בברזיל‬ ‫ארגון צדקה לילדים יתומים.‬
‫שמו "נובה וידה".‬
‫תכננת לעזוב יום אחרי הלוויה של בעלך?‬
‫כן. הייתי צריכה להתרחק מכאן.‬
‫להרגיש מועילה.‬
‫אסור לעשן כאן.‬
‫ואסור לשקר.‬
‫לא שיקרתי.‬ ‫-לא?‬
‫ומה שסיפרת בפעם הקודמת?‬
‫התובעת גוארה, כבר מאוחר.‬
‫אני רוצה להבין‬ ‫למה השארת כאן את הלקוחה שלי.‬
‫אז אם לא אכפת לך, אבקש שתיגשי לעניין.‬
‫איפה היית ומה עשית‬ ‫בלילה שבו נרצחה אנג'ליקה פטרוני?‬
‫- 18 בדצמבר -‬
‫- תשעה חודשים לאחר מכן -‬
‫בוקר טוב, ניקולה.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-לא טוב.‬
‫תלבשי את זה מחר.‬
‫המידה אמורה להיות נכונה.‬
‫זה מגעיל אותי.‬
‫זה כמו הבגדים של העוזרת שלי.‬
‫רציתי את נעלי המזל שלי.‬
‫החרימו אותן כשהגעת לכאן.‬
‫תקבלי אותן כשתשתחררי.‬
‫לינדה, זה לא טוב.‬
‫המשפט מתחיל מחר.‬
‫אי אפשר לשבת בשימוע עם הבעה כזאת.‬
‫את צריכה להיות רגועה, שלווה...‬
‫מוכנה לעמוד מול שופט.‬
‫יופי, תודה.‬
‫יופי?‬
‫איך אוכל להיות רגועה‬ ‫אם לא הצלחת להשיג לי מעצר בית?‬
‫ניסיתי, אבל זה קשה.‬
‫זה נדיר מאוד במשפט רצח.‬
‫אני קוראת עיתונים.‬
‫אני רואה את השידורים, את השחזורים.‬
‫הם כבר החליטו.‬
‫אני מפלצת, זו האמת.‬
‫לא, לינדה, האמת לא קיימת.‬
‫היא דבר מזויף שנבנה בבית המשפט, ‬
‫ושקובע אם תישארי כאן או תשתחררי.‬
‫הבאתי לך הפתעה.‬
‫את צריכה להיות מוכנה.‬
‫עד היום עסקנו בלמידה.‬
‫עכשיו ההצגה מתחילה.‬
‫אפשר להיכנס?‬ ‫-מה אתה עושה כאן?‬
‫באתי לאחל לך הצלחה.‬
‫- ראיות חדשות בחקירת לינדה מונקו -‬
‫היא הרגה אותה?‬
‫ללא ספק?‬
‫כשהייתי תובע, תמיד היו לי ספקות.‬
‫לפני כל משפט, ‬
‫אמרתי לילה טוב לאמך, הסתגרתי בחדר העבודה‬
‫ועברתי על כל התיק.‬
‫רשימת העדים.‬
‫כל אחד מהם הוא כמו פרק בספר, ‬ ‫בסיפור שאנחנו מספרים לשופטים.‬
‫וכדי לשכנע אותם באמיתותו...‬
‫עליך להציג את הפרקים בסדר הנכון.‬
‫בתקווה שאף אחד לא ישנה את גרסתו‬
‫וכשתור ההגנה יגיע, ‬
‫הם לא יציגו סיפור טוב יותר משלך.‬
‫הייתי נשאר ער כל הלילה.‬
‫המשפט הוא נסיבתי, אבל ההאשמות מוצקות.‬
‫יש לי עדים טובים, ראיות חומריות.‬ ‫יש לי מניע.‬
‫טוב לראות אותך בטוחה בעצמך.‬
‫המשפט הזה חשוב לך.‬
‫כל המשפטים, כך לימדת אותי.‬
‫לא, הוא כנראה חשוב לך יותר מהאחרים, ‬
‫אם ויתרת על הנישואים שלך כדי לטפל בו.‬
‫אי אפשר לפתור את הבעיות ביניכם?‬ ‫-לא. ג'ובאני נסע.‬
‫מתי שמעת ממנו בפעם האחרונה?‬ ‫-לא, אבא, בבקשה.‬
‫אלווה אותך החוצה.‬
‫זה עדיין כאן.‬
‫"אתה מכיר את הארץ עם פריחת התפוזים?‬
‫שהיו בעצם לימונים?"‬
‫ביי.‬
‫תראה, אני טוען לחפותה של מרשתי, ‬
‫למרות כל מה שעיתונאים אמרו וכתבו, ‬
‫כאילו גזר הדין כבר ניתן.‬
‫אתה משוכנע בחפותה של לינדה מונקו?‬
‫בהחלט, כן.‬
‫למיטב ידיעתך, לתביעה יש ראיות מוצקות?‬ ‫-לפי המסמכים שהוצגו, ‬
‫אין סיבה לדאגה, לכן נטפל בתיק ב...‬
‫את יכולה לעשות משהו.‬
‫היא מתה בליל שלושה במרץ...‬
‫היא נראתה כמו מלאך כשהייתה תינוקת.‬
‫לרחמים יש חוקים משלהם.‬
‫היא רצתה לפגוש אותך. היא עמדה לבוא אלייך.‬
‫היית צריך לראות אותה כדי להבין, ‬
‫להרגיש כמה חשוב היה לה לדעת מי ההורים שלה.‬
‫אם היית מסתכלת לה בעיניים...‬
‫היית מבינה שלרחמים יש חוקים משלהם.‬
‫את יכולה לעשות משהו.‬
‫תגלי מי המפלצת שהרגה אותה‬ ‫ותשלחי אותה לכלא לכל החיים.‬
‫כולם לקום.‬
‫לבית המשפט אסיזה‬
‫נכנס השופט אומברטו ונטורה.‬
‫- 19 בדצמבר, שימוע ראשון -‬
‫בוקר טוב לכולם.‬
‫רק צריך לשכנע אותם שלא עשית כלום.‬
‫התובעת גוארה, הסנגורים אריגוני וברונה, ‬
‫אתם יודעים שאני לא מאריך בדברים.‬
‫אני אוהב לגשת ישר לעניין‬
‫ומקווה שתשתפו עם זה פעולה.‬
‫כך אמר המלך.‬
‫ונטורה שונא פרימדונות, תזכור את זה.‬
‫...הוגשו במסגרת הזמן שנקבעה.‬
‫התביעה וההגנה, אתם יודעים הכול.‬
‫אנחנו לא יודעים כלום, ‬ ‫אז תסבירו לנו קצת על מה שקרה.‬
‫התובעת גוארה, שאי את נאום הפתיחה שלך.‬
‫תודה, אדוני השופט.‬
‫קורבן צעיר, ‬
‫בחורה צעירה ויפה, ‬
‫ונאשמת ממשפחה חשובה.‬
‫אלה דברים שמעוררים סקרנות רבה, ‬ ‫אפילו מורבידית.‬
‫היו הרבה דיבורים סביב המשפט הזה, ‬
‫אבל בעצם, לא נחוצות מילים רבות.‬
‫זה פשע שהונע על ידי שנאה ונקמה.‬
‫רגשות נוראיים, אבל לא מעוורים עד כדי כך‬
‫שהנאשמת תפעל ללא תכנון מראש.‬
‫התביעה תציג בפניכם כיצד לינדה מונקו‬
‫החליטה להרוג את אנג'ליקה פטרוני‬
‫בידיעה שהיא גודעת גם את חייו‬
‫של העובר שברחמה של אנג'ליקה.‬
‫לאנג'ליקה היה לב רחב, ‬
‫לב תמים‬
‫שהוביל אותה להשתתף במשחק מלוכלך, ‬
‫אבל היא רצתה נואשות להשתחרר ממנו...‬
‫עד שלינדה מונקו‬
‫מנעה ממנה, בדרך המחרידה ביותר, ‬
‫לצאת מהאפלה ולחזור אל האור.‬
‫היא טבחה בה‬
‫בלי להסס…‬
‫ובלי שמץ של חרטה לאחר מעשה.‬
‫תודה, סיימתי.‬
‫הפרקליט ברונה, תורך.‬
‫כבודו…‬
‫אפעל על פי עצתך ואגש ישר לעניין.‬
‫אנג'ליקה פטרוני מתה...‬
‫בליל שלושה במרץ השנה.‬
‫הסוף.‬
‫הסוף. זה כל מה שיש לנו.‬
‫סופם של חיים...‬
‫אבל גם סוף הוודאות.‬
‫כי המוות הזה הוא העובדה היחידה כאן.‬ ‫היחידה.‬
‫כל השאר זה שורה ארוכה של חוסרים.‬
‫אף שהתביעה ביצעה חיפוש בתעלות לכל אורכן, ‬
‫אין כלי רצח.‬
‫מקום וזמן המוות‬ ‫הם רק תיאוריות של התובעת גוארה.‬
‫אחרי שהיא כבר עשתה טעות טראגית‬
‫והאשימה אדם חפה מפשע‬
‫שהתאבד כתוצאה מכך, ‬
‫במקום למתן את זעמה כמוציאה להורג, ‬
‫היא החליטה למצוא פושע אחר באופן שרירותי‬
‫ולחקור רק בדרך אחת, ‬
‫בעיוורון של דעות קדומות, ‬
‫ולהתעלם מהעובדה שלקורבן‬
‫היו חיים מלאים בסודות, ‬ ‫ושעלול להיות מישהו אחר‬
‫שהרג אותה, ולא לינדה מונקו, ‬
‫שטוענת לחפותה‬
‫בכנות ובנחרצות.‬
‫אני איאבק כדי להשיג לה את הזיכוי שמגיע לה‬
‫ולהחזיר את מגדל ההאשמות‬
‫לצורתו המקורית, ‬
‫ערימת חול.‬
‫הבלש סאביני, אתה טכנאי המז"פ‬ ‫שניתח את התמונות האלה.‬
‫תסביר בבקשה לבית המשפט‬ ‫אילו תמונות אלה.‬
‫כן. הקורבן, פטרוני אנג'ליקה, ‬ ‫עבדה כמארחת במסיבה בפלאצו דל טה, ‬
‫בערב שלושה במרץ.‬
‫המשטרה זיהתה את 171 האורחים שנכחו במסיבה, ‬
‫ומהטלפונים שלהם, ‬ ‫כמו גם ממצלמתו של הצלם שצילם את האירוע‬
‫נאספו 678 תמונות שצולמו באירוע.‬
‫מהם הממצאים הראשוניים שלכם?‬
‫הקורבן והנאשמת נכחו במקום.‬
‫כאן אנחנו רואים את אנג'ליקה פטרוני‬ ‫עם המארחת סילביה אוריקו.‬
‫לינדה מונקו הייתה עם שתי חברות, ‬
‫אנה מנפרדי ולביניה בליי.‬
‫השעה זהה, הפרש של 33 שניות.‬
‫השעה 23:53.‬
‫שתי התמונות האלה צולמו דקה לאחר מכן‬
‫בשני טלפונים אחרים, ‬
‫והתרשים מראה את מיקום הקורבן והנאשמת.‬
‫הווקטורים מייצגים את כיוון המבטים, ‬
‫לפי כיוון הפנים שלהן.‬
‫שימו לב, ‬
‫החלפת המבטים הזו...‬
‫היא תחילת הסוף.‬
‫כבודו, אסור לה להגיב על הראיות שהציג העד.‬
‫הוא צודק.‬
‫אנג'ליקה פטרוני הלכה, ‬
‫כאילו לא יכלה להביט בעיניה‬ ‫של אשת המאהב שלה.‬
‫אלה רק השערות.‬
‫תמשיכי, גברתי התובעת.‬
‫בלש, לאנג'ליקה היה איתה קשר אישי?‬
‫הקולגות שלה דיברו על תיק גב‬ ‫שהיה לה תמיד באירועים האלה.‬
‫התיק הזה נמצא?‬ ‫-לא, בשום מקום.‬
‫האם סביר להניח שאנג'ליקה יצאה מהאולם‬
‫בכוונה לא לחזור, ‬
‫ומי שהרג אותה העלים את התיק שלה‬
‫ובו חפציה האישיים, ‬ ‫הטלפון שלה, הארנק שלה...‬
‫סביר בהחלט.‬
‫אחרי 18 שניות לכל היותר‬
‫אנו רואים שהנאשמת קמה ממושבה על הספה, ‬
‫וכעבור 11 דקות, גב' מונקו חזרה עם חברותיה.‬
‫23:54, חצות וחמישה.‬
‫אחת עשרה דקות.‬
‫מספיק זמן כדי לבצע רצח בגן של פלאצו דל טה.‬
‫בתמונות האלה רואים‬ ‫את אחת משתי בריכות הדגים‬
‫שבגני פלאצו דל טה, ‬
‫אזור זה היה סגור לציבור באותו יום‬
‫ויועד רק לצוות ולקייטרינג.‬
‫מי הבריכות האלה זורמים בתעלות‬
‫מתחת לכל מנטובה ומגיעים למינצ'ו.‬
‫בלש, הצוות המדעי‬ ‫מצא עקבות של הקורבן מחוץ למבנה?‬
‫רצועה מהשמלה שלה הסתבכה בלהבי המסנן.‬
‫לכן סביר מאוד להניח‬
‫שאנג'ליקה הושלכה שם למים, ‬
‫באחת משתי הבריכות של פלצו דל טה.‬
‫כן, ורמז נוסף‬
‫לכך שהנרצחת מעולם לא יצאה מהמתחם‬
‫אחרי שעזבה את המסיבה, ‬ ‫הוא הקטנוע שלה שנשאר שם.‬
‫תודה, בלש. סיימתי.‬
‫אתה יכול לפתוח בחקירה הנגדית, פרקליט.‬
‫אחלה מופע.‬
‫בעל השפעה רבה.‬
‫ "החלפת מבטים", ‬
‫ "תחילת הסוף" .‬
‫אתה רוצה לחקור את התובעת?‬
‫אתה לא דואג שהבלש ירגיש מקופח?‬
‫לא, אין סיכוי. אני מתחיל.‬
‫באיזו רמת דיוק אפשר לקבוע‬
‫את כיוון המבט?‬ ‫-ברמת דיוק של 94 אחוז.‬
‫אז אולי הנאשמת והנרצחת הביטו זו בזו.‬ ‫זה לא בטוח.‬
‫ביטחון של 94 אחוז.‬
‫אבל זה לא בטוח.‬
‫אורחים רבים עמדו בדרכן, כמו מעין מחסום.‬
‫לא ניתן להסיק את זה מהתמונות.‬
‫אבל גם לא את ההפך.‬
‫אנחנו לא יודעים‬ ‫אם שדה הראייה שלהן היה פנוי.‬
‫בואו נניח בכל זאת שהיה מבט הדדי כזה.‬
‫האחת ידעה שזו אשתו של המאהב שלה.‬
‫השנייה ידעה שזו המאהבת של בעלה.‬
‫זה היה מוזר אם הן לא היו מסתכלות זו על זו.‬ ‫מה דעתך?‬
‫הבלש לא יכול להעיד‬ ‫על כוונת הקורבן והנאשמת.‬
‫מובן שהוא לא יכול. את יכולה?‬
‫יש תמונות שמראות‬ ‫את לינדה מונקו יוצאת מהאולם?‬
‫לא.‬ ‫-לא, הן לא קיימות.‬
‫אהיה נחמד ולא אחלוק על מסקנותיה‬ ‫של התובעת גוארה‬
‫בנוגע לכך שאנג'ליקה פטרוני‬ ‫נרצחה מחוץ לארמון‬
‫והושלכה לאחת הבריכות, כפי שהיא אומרת.‬
‫אבל לגבי השאר, גוארה מדברת על 11 דקות.‬
‫אחת עשרה דקות שבהן הוצע הרצח.‬
‫אבל למה?‬
‫אני לא מבין את השאלה.‬
‫לפי הנתיחה שלאחר המוות, ‬ ‫המוות התרחש בחלון זמן של שש שעות.‬
‫אנג'ליקה פטרוני אולי נרצחה בחצות ודקה אחת, ‬
‫בחצות וחצי, באחת בלילה, או בכל זמן שתרצה‬
‫עד שש בבוקר.‬
‫כן, כפי שכבר הסברתי, לא סביר שהנרצחת‬
‫יצאה משטח הארמון אחרי שעזבה את המסיבה.‬
‫בסדר, אבל מי הרג אותה?‬
‫מי תפס את אנג'ליקה פטרוני מחוץ למסיבה?‬
‫זו השאלה.‬
‫לצערי אני לא יודע את התשובה, ‬
‫אבל התביעה רק מעמידה פנים שהיא יודעת.‬
‫ואם אעמיד פנים שאני מסכים עם הטענה‬
‫שהרצח בוצע במסגרת 11 הדקות, ‬ ‫הבעיה לא תיפתר עדיין, ‬
‫כי 11 הדקות האלה מייצגות‬ ‫את החוסר המי יודע כמה שהזכרתי קודם.‬
‫אחת עשרה דקות של חור שחור.‬
‫של חוסר ידיעה מוחלט של האירועים.‬
‫של ריק.‬
‫ואין הוכחה אחת שתמלא אותו.‬
‫סיימתי.‬
‫מר קולומבו, אתה גר בווילה איזונצו, ‬ ‫ליד פלאצו דל טה, נכון?‬
‫בית מספר 44. קומה שנייה.‬
‫בתשאול ב-2 באפריל, ‬
‫אמרת ששמעת משהו בליל שלושה במרץ.‬
‫ספר לנו מה זה היה.‬
‫בואי הנה, כלבה.‬ ‫-מה את רוצה ממני?‬
‫אחר כך חציתי את הכביש והלכתי הביתה.‬
‫קדימה, בוא נלך.‬
‫אתה זוכר מה הייתה השעה?‬
‫אני תמיד חוזר בחצות מההליכה.‬ ‫אני אוהב הרגלים.‬
‫נחזור לקולות.‬
‫אתה יכול לתאר אותם?‬ ‫נשים מבוגרות או צעירות?‬
‫היא נותנת את התשובה.‬
‫אני רק מנסה להיות מובנת.‬
‫בנתינת התשובה.‬
‫מר קולומבו, תענה.‬
‫אחת הייתה צעירה, השנייה מבוגרת יותר.‬ ‫-נפלא, עדות שמיעה.‬
‫תפסיק להפריע, ברונה.‬
‫אחת הייתה צעירה, השנייה מבוגרת יותר.‬
‫אני אקטין אותו.‬ ‫-סיימתי.‬
‫פרקליט, תורך.‬
‫מר קולומבו, ‬
‫סליחה על השאלה. בן כמה אתה?‬
‫בינואר ימלאו לי 84.‬
‫מזל דלי?‬ ‫-מה?‬
‫לא משנה. חשבתי שיש לנו דבר אחד במשותף.‬
‫סלח לי, עם כל הכבוד, ‬ ‫יש לך בעיות בריאותיות?‬
‫כשיורד גשם כואבים לי קצת הפרקים.‬
‫ואתה לא רואה את המשקפיים שאני מרכיב?‬
‫בואי הנה, כלבה.‬ ‫-מה את רוצה ממני?‬
‫מה את רוצה ממני?‬
‫כששמעת את הריב, ‬ ‫ראית גם את שתי הנשים?‬
‫לא.‬ ‫ -אולי בגלל החושך, ‬
‫והראייה שלך כבר לא כמו פעם?‬
‫או אולי משום ששתי הנשים‬ ‫לא היו הקורבן והנאשמת, ‬
‫אבל מי יודע. חוץ מהראייה, ‬
‫השמיעה שלך טובה?‬
‫כמו של כלב ציד.‬
‫עד כדי כך שיכולת להבחין בין שני קולות‬ ‫ממרחק מאה מטר, ‬
‫לקבוע את גילן של שתי נשים בלתי נראות‬
‫ולזכור את זה במשך חודש, ‬
‫עד שהמשטרה זיהתה אותך סוף סוף כעד?‬
‫ "אני אקטין אותו."‬
‫סליחה?‬
‫אמרת את זה לעמית שלך קודם. שמעתי אותך.‬
‫זה נכון, פרקליט?‬
‫אולי נבקש מהפרקליט אריגוני לאשר?‬
‫פרקליט, עזור לעמיתך לצאת מהתסבוכת.‬
‫האם מר קולומבו שומע כמו כלב ציד?‬
‫הוא אמר את המשפט הזה.‬
‫מילה במילה?‬
‫כן.‬ ‫-ברכותיי.‬
‫אולי מילאנו אותו קצת, את הריק הזה.‬
‫נמשיך בשימוע היום ב-14:30. הפסקת צהריים.‬
‫מה, אנחנו אמורים לשקר?‬
‫סילביה, איזה קשר היה לך עם אנג'ליקה?‬
‫הייתי החברה הכי טובה שלה‬ ‫וגם היחידה, לדעתי.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-בסדר.‬
‫בואי נלך.‬
‫היא סיפרה לך על מערכת היחסים שלה‬ ‫עם קלאודיו קוואלרי?‬
‫כן.‬
‫כן, וכשאנג'ליקה ראתה את לינדה...‬
‫רגע, אני אשאל אותך.‬
‫כשאנג'ליקה פטרוני ראתה את לינדה מונקו, ‬ ‫מה קרה?‬
‫ראיתי שאנג'ליקה מודאגת.‬ ‫היא עזבה את העמדה שלה והלכה לאזור האחורי, ‬
‫שהיה סגור לציבור. כאן.‬
‫השאלה האחרונה. סילביה…‬
‫ "מה עשית אז?"‬
‫בהתחלה קראתי לה, אבל היא לא ענתה.‬
‫הלכתי לחפש אותה, ‬
‫אבל לא מצאתי אותה, אז הלכתי לכאן ו...‬
‫הסתכלתי בין העמודים...‬
‫תקשיבי, אולי עדיף לא לדחוף מזלג ל...‬
‫את יודעת, בניתי את הדגם הזה במשך חודש‬ ‫בקנה מידה של 1 ל-125...‬
‫אולי תלך לעשן סיגריה, אנדראולי?‬
‫כן.‬
‫רק אל תאכלו על השולחן הזה, זה הכול.‬
‫הבאתי לך גם כמה מאפים.‬
‫תודה.‬
‫סיימנו. כל הכבוד.‬
‫מתי אעיד סוף סוף?‬
‫בינואר. בשימוע הבא.‬
‫מה את עושה בחגים?‬ ‫-נוסעת להורים שלי.‬
‫טוב, ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי.‬
‫איזו חמודה. המסמכים שביקשת ממני.‬ ‫-תודה.‬
‫את מחבבת אותה.‬
‫אני יודעת שביקרת אצלה כמה פעמים.‬
‫טוב, היא כאן לבד.‬
‫אני זוכרת היטב איך זה כשלומדים רחוק מהבית.‬
‫זה כיף.‬ ‫-רחוקה מכל מה שאת מכירה.‬
‫פורלן רוצה לראות אותך. עם דה לוקה.‬ ‫-בסדר, תודה.‬
‫מה עושים עם מאסימו לורנצי?‬ ‫-זה העד שפספסנו.‬
‫לינדה מונקו התקשרה לאביה בחצות ושתי דקות‬
‫בליל הרצח. מיד לאחר מכן, גבריאל מונקו‬
‫התקשר למאסימו לורנצי, ראש האבטחה שלו, ‬
‫עם תיקים פליליים על סחיטה ותקיפה. למה?‬
‫את חושבת שהוא שלח אותו לשם, נכון?‬
‫לראות אם לינדה השאירה עקבות?‬
‫זה הגיוני, לא?‬ ‫אם נמצא את לורנצי, המעגל ייסגר.‬
‫אולי הוא יודע הכול על הרצח.‬
‫יש גם חוסרים בחשבונות‬ ‫של חברת האחזקות של מונקו.‬
‫כן, בסדר, אבל הוא דיווח עליהם בקביעות.‬
‫אבל זה הכיסוי המושלם‬ ‫לתשלום על שירות כה רגיש.‬
‫המשיכה נעשתה בארבעה במרץ, יום לאחר הפשע.‬
‫חבל שלא מצאת עדיין את לורנצי.‬
‫עוד עובדה שתומכת בתיאוריה.‬
‫הוא נעלם בארבעה במרץ.‬ ‫הוא בטח מת. עלינו להתאזר בסבלנות.‬
‫אתה יודע מה אני חושבת‬ ‫על החקירות הקשורות למשפט הזה.‬
‫זה יקר מדי. גם לנו וגם למשטרה.‬
‫לפני 36 שבועות התחלנו לצותת‬ ‫לאשתו לשעבר, לבן שלו ולחברים שלו.‬
‫נמשיך עד 40. מספר עגול.‬
‫עוד חודש.‬ ‫-אל תחשבי על זה אפילו. שבועיים ולא יותר.‬
‫ספרי לה על 327, רוממי את רוחה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫תמונה 327, בעדותה של סילביה אוריקו.‬
‫בואו נערער את האליבי של לינדה‬ ‫עם החברות שלה, ‬
‫אנה מנפרדי ולביניה בליי.‬
‫כן, לינדה קמה מהספה, ‬
‫אבל רק כדי ללכת לשתות בבר הקרוב.‬
‫ראיתי אותה כל הזמן.‬
‫גב' מנפרדי, גם את ראית אותה כל הזמן?‬
‫לא.‬
‫נחזור ל-15 במרץ, ‬
‫לחקירה בתחנת המשטרה.‬
‫נשארתן זמן מה בחדר ההמתנה, זוכרות?‬
‫כמה זמן יגרמו לנו לחכות?‬
‫אני לא עומדת בזה.‬
‫תירגעי.‬
‫אנחנו רק צריכות לומר‬ ‫שלינדה לא יצאה מהמסיבה.‬
‫מה זה מוכיח בדיוק?‬
‫העדות שלכן אושרה, נכון?‬
‫לא!‬
‫השופט, אני רואה רק שתי נשים‬ ‫שלא רגילות לתת עדות, ‬
‫שרוצות לומר את האמת‬
‫ושנלחצו אחרי שהיא השאירה אותן שם שעות.‬
‫פרקליט...‬ ‫-לא, אני מצטער, היא עשתה את זה בכוונה.‬
‫לי הן פשוט נראות כמו שתי חברות‬
‫שתומכות זו בזו בסיטואציה קשה.‬
‫שיקרתן כדי לעזור לחברתכן שנעצרה, ‬
‫כי בלי השקר שלכן, אין לה אליבי.‬
‫מי יודע, אולי מישהו כבר יידע אתכן‬
‫עד כמה העדות הזו חשובה.‬
‫בחייך, זו טענה מגוחכת!‬
‫כבודו, אין בה כל...‬ ‫-פרקליט, חסוך את זה מאיתנו.‬
‫גב' מנפרדי, שיקרת במרץ ואת משקרת גם עכשיו!‬
‫כבודו, לא ארשה זאת!‬
‫גב' מנפרדי...‬
‫יש לך שני ילדים, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫איך זה קשור?‬ ‫-פרקליט.‬
‫רוג'רו, תפסיק.‬ ‫-תפסיק אתה.‬
‫בני כמה?‬ ‫-סטלה בת שנתיים ופאולו בן שש.‬
‫איזה צירוף מקרים, ‬
‫העונש על עדות שקר נע בין שנתיים לשש שנים.‬
‫מה תגידי לילדים שלך?‬
‫לא ראיתי אותך הולכת לבר.‬
‫נעלמת.‬ ‫-על מה את מדברת?‬
‫לא אמשיך לשקר בשבילה.‬
‫כבודו, ברור שהעדה לחוצה.‬
‫תמשיכי, גב' מנפרדי.‬
‫לינדה קמה‬
‫וחזרה אחרי עשר דקות.‬
‫לקחת את המשקאות של שלושתנו.‬ ‫-אבל זה לא נכון!‬
‫איך גב' מונקו נראתה כשחזרה אליכן?‬
‫היא נראתה...‬
‫היא נראתה נסערת.‬
‫שטויות, את שקרנית!‬ ‫-לינדה, תירגעי. שבי.‬
‫למה את משקרת? מה עשיתי לך?‬ ‫-שקט! גב' מונקו, תירגעי.‬
‫תובעת, סיימת?‬ ‫-כן.‬
‫ברונה, אני דוחה את החקירה הנגדית של העדות.‬
‫לא. אבל למה, כבודו?‬
‫תובעת, אני מבין שאת לא רוצה‬ ‫שהפרקליט יתכונן, ‬
‫אבל העדות נסערות מדי.‬
‫הדיון הסתיים.‬
‫השימוע יימשך בשנה הבאה, ‬ ‫בשמונה בינואר בשעה 9:30.‬
‫חג שמח לכולם.‬
‫חטפנו מכה.‬
‫השימוע היה אסון.‬
‫תודה, אוטביו.‬
‫ההתלהבות שלך זה בדיוק מה שאני צריך.‬
‫ויטוריו.‬
‫ספר לי חדשות טובות.‬
‫יש לנו משהו על אנה מנפרדי?‬
‫משהו שאוכל להשתמש בו בחקירה הנגדית שנדחתה, ‬ ‫תודה לאל שאני לא מאמין בו?‬
‫היא ניהלה בוטיק אופנה קטן עם בעלה, ‬
‫אבל הוא לא צלח ונסגר לפני חצי שנה.‬
‫רעיה ואם למופת.‬
‫אמרת ששתיהן יחזיקו מעמד.‬
‫עכשיו זו אשמתי?‬ ‫-זו לא אשמתי.‬
‫פרקליט?‬ ‫-אל תפריע. אנחנו מתווכחים.‬
‫תן לי משהו, אני בצרות.‬
‫אתה רצית את זה.‬
‫רוג'רו...‬ ‫-אני רואה שההרמוניה שוררת כאן.‬
‫רק אתה, לבד.‬
‫במשרד שלך.‬
‫מארה, תני לי הערכת מצב, בבקשה.‬
‫במשפט, היית כמו מכונית‬
‫שמתרסקת בפנייה הראשונה בגרנד פרי.‬
‫אל תסתכל עליי ככה.‬
‫בנאום הפתיחה בחרת לתקוף את התובעת‬ ‫שניצחה בכל מישור אפשרי.‬
‫מי זו?‬ ‫ -עוררת אנטגוניזם בוונטורה, ‬
‫ושנינו יודעים טוב מאוד‬ ‫כמה חשוב השופט הראשי.‬
‫ואז הוספת חטא על פשע, ‬ ‫והאליבי הרעוע של לינדה‬
‫קרס לגמרי. עכשיו אענה על שאלתך.‬
‫אני מארה ריימונדי, ‬
‫עורכת דין ומנהלת המחלקה המשפטית‬ ‫בחברה של מר מונקו.‬
‫אני מקשיב.‬
‫אני מנסה להפריך את ההאשמות.‬ ‫-ואז לשחק בהגנה.‬
‫תראו, אני יודע שהדרך הכי טובה‬ ‫להוכיח את חפותה של לינדה‬
‫היא להוכיח שהרוצח הוא אדם אחר.‬
‫למעשה, אני עובד כבר חודשים עם החוקר שלי, ‬ ‫ויטוריו דה גרנדיס.‬
‫בדקנו את הלקוחות של נערות הליווי, ‬ ‫והם התמקחו‬
‫ולא רצו לדבר איתנו.‬
‫למרבה הצער, עד עכשיו לא מצאנו ראיות‬
‫לכך שמישהו אחר אשם.‬
‫אבל אני עדיין חושב שזו הדרך הנכונה.‬
‫עד אז, כל עוד לא נוכל לבנות, עלינו להרוס.‬
‫אני מספק משרות להרבה אנשים.‬
‫אנחנו נדיבים, לינדה ואני.‬
‫העיר הזאת אמורה לאהוב אותנו.‬
‫אבל מאז שהבחורה הזאת נרצחה, ‬
‫אני מרגיש שהאווירה משתנה.‬
‫זה מקנאה, אנשים רק חיכו שניפול.‬
‫ועכשיו אני שומע ממך רק תירוצים.‬
‫אני עושה כמיטב יכולתי.‬ ‫-כמיטב יכולתך?‬
‫לא... זה לא מספיק.‬
‫אתה יודע למה בחרתי בך?‬
‫מתוך רבים מבוגרים יותר, ‬ ‫עם יותר ניסיון?‬
‫כי המשפט הזה הוא סיכוי של פעם בחיים.‬
‫אבל כבר התחלת לפשל.‬
‫אני אתאושש.‬
‫אני מקווה.‬
‫כי מעתה והלאה, מארה תעמוד לצדך.‬
‫אני לא צריך שמרטפית.‬
‫אתה צריך להתחיל לנצח.‬
‫אחרת, במקומך, ‬
‫אציב מישהו שיצליח.‬
‫ידעתם שהבת שלכם עובדת כפרוצה?‬
‫אנג'ליקה לא הייתה עושה דבר כזה.‬
‫היא הייתה ילדה טובה.‬
‫פעם הזמנתי את אנג'ליקה לישון אצלי, ‬ ‫והיא שכחה את הפיג'מה שלה.‬
‫היא הייתה כזאת.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫חכמה, הבינה הכול לפני אחרים, ‬
‫אבל לפעמים שכחה את הדברים הקטנים ביותר.‬
‫על מה את חושבת?‬
‫על מה שהיא נהגה לומר לי.‬
‫שיש בה ריקנות.‬
‫לפעמים היא לא חשה בה, אבל...‬
‫היא תמיד הייתה קיימת.‬
‫- ער? -‬
‫- כמוך. מה שלומך? -‬
‫- לא טוב -‬
‫איפה היית?‬
‫עבדתי בשבילך.‬
‫את לא רוצה לספר לי משהו?‬
‫אני?‬ ‫-כן.‬
‫אסור לך לאבד עשתונות.‬
‫מה הייתי אמורה לעשות, לשתוק?‬
‫כן, היית צריכה לשתוק.‬
‫כבר ידענו שהסרטון הזה‬ ‫עלול להתפרש באופן חד-משמעי, ‬
‫ויכולתי רק לטעון שהן היו לחוצות.‬
‫את צריכה להקשיב לי יותר.‬
‫מה היה הניסוח?‬
‫ "אני אקטין אותו." כן.‬
‫בסדר.‬
‫הגענו לתיקו. הם ניצחו אותנו.‬
‫אני צריכה שתעזור לי.‬ ‫-איך?‬
‫סיפרתי לך הכול.‬
‫התובעת הובילה את אנה לאן שרצתה.‬
‫אז היא שיקרה?‬
‫כמובן.‬
‫אתה לא מאמין לי?‬
‫טוב.‬
‫אם היא שיקרה, כנראה הייתה לה סיבה.‬
‫ספרי לי עליה.‬
‫- שמונה בינואר, שימוע שני -‬
‫גב' מנפרדי...‬
‫החלטתי לבצע חקירה נגדית בהשתתפותך בלבד, ‬
‫כי רק את שללת את ההצהרה שעלתה בחקירה.‬
‫אפשר לשאול למה שינית גרסה?‬
‫לינדה היא חברה טובה, ורציתי לעזור לה.‬
‫אבל נערה מתה, לכן לא רציתי לשקר יותר.‬
‫אף פעם לא מאוחר מדי לומר את האמת, ‬
‫אבל עדיף לומר אותה מיד.‬ ‫-כן.‬
‫ועל זה אני מתנצלת... בפני כולכם.‬
‫נקווה שהפעם תהיי כנה מההתחלה.‬
‫ביקשת מלינדה מונקו הלוואה גדולה?‬
‫כן.‬ ‫-בפברואר, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-ומה קרה?‬
‫לינדה אמרה שהיא צריכה לחשוב על זה.‬
‫ואז היא נעצרה, ‬ ‫ואחרי שהעדת בפני התובעת גוארה, ‬
‫הלכת לבקר אותה בכלא. ‬ ‫-כן.‬
‫וביקשת ממנה שוב כסף.‬
‫תעני, גב' מנפרדי.‬
‫כן, אבל...‬
‫אבל מה?‬
‫לינדה אמרה לך, מן הסתם, שזה כבר לא אפשרי.‬
‫נכון.‬ ‫-ואת, אחרי בקשת ההלוואה הכושלת הזו, ‬
‫הגשת בקשה לפשיטת רגל.‬
‫זה נכון?‬
‫יש לי כאן עותק של המסמך.‬
‫טוב... כן. הכרזתי על פשיטת רגל.‬
‫ולא קיבלת את זה טוב.‬
‫התאכזבתי.‬ ‫-התאכזבת.‬
‫יצאת מהפגישה בלי להגיד שלום, נכון?‬
‫אני לא זוכרת.‬ ‫-את לא זוכרת.‬
‫אספר לך על עצמי לרגע.‬
‫אני לא מכאן.‬
‫נולדתי בוויה קיאיה שבנאפולי, ‬ ‫אבל אני גר כאן הרבה זמן.‬
‫אני מכיר את העיר.‬ ‫בעצם, חשבתי שאני מכיר אותה.‬
‫פרקליט, אני לא רוצה לזלזל‬ ‫בסיפור חייך ובמחשבותיך, ‬
‫אבל לאן אתה חותר?‬
‫לעובדה שלינדה מונקו מוקפת בסביבה עוינת.‬
‫מלאת קנאה וצביעות.‬ ‫הצביעות הזו הניעה גם אותך, גברתי.‬
‫לא דאגת לחברה שלך שנמצאת בכלא, ‬
‫אלא לעסק שלך, שנמצא בסכנת פשיטת רגל.‬
‫לינדה ראתה בך אחת החברות הכי טובות שלה, ‬ ‫את מבינה?‬
‫לא פלא שהיא איבדה שליטה בשימוע.‬
‫היא הייתה כל כך משוכנעת בזה, ‬ ‫שאפילו לא חשבה לספר לי, ‬
‫הסנגור שלה, על בקשת ההלוואה שנדחתה.‬
‫בגלל אופיה הבוטח, ‬
‫לינדה מונקו לא דמיינה אפילו‬ ‫שזה ישפיע על ההתנהגות שלך.‬
‫אבל אמרתי את האמת.‬ ‫לינדה יצאה מאולם המסיבה.‬
‫על איזו אמת את מדברת?‬ ‫קודם את אומרת דבר אחד ואז דבר אחר.‬
‫האמת היחידה כאן היא שהייתה לך סיבה טובה‬ ‫לחזור בך מעדותך.‬
‫סיימתי.‬
‫השימוע יימשך ב -11 בינואר.‬
‫אולי לא הבנת איך זה עובד.‬
‫אסור לך להסתיר ממני את האסטרטגיה שלך.‬
‫עליך ליידע אותי בכל מה שאתה מתכנן לעשות.‬
‫באמת? ציפיתי לתשואות.‬
‫ערערתי עדה שגוארה ערערה לפניי, ‬
‫ואין תשבחות?‬ ‫-אתה חייב להודיע לי על הכול!‬
‫אני מתנצל על השעה המאוחרת, ‬
‫אבל לורנצי התקשר לבן שלו.‬
‫תשמיע לנו.‬
‫הלו?‬ ‫-מרקו? זה אני.‬
‫איפה אתה, לעזאזל?‬
‫אני לא יכול לספר לך ואין לי הרבה זמן.‬
‫רק רציתי להגיד שנה טובה.‬
‫שנה טובה? מניאק. את קולט מה עשית?‬
‫בבקשה, תקשיב...‬
‫אתה אומר לי שאתה נקי, ‬ ‫אתה מתחנן לראות אותי שוב‬
‫ואז נעלם לתשעה חודשים.‬ ‫אתה יודע מה? לך תזדיין.‬
‫מאיפה הוא התקשר אליו?‬ ‫-ממלון בקייפ ורדה.‬
‫ביקשנו מיד שיתוף פעולה‬ ‫של רשויות החוק המקומיות, ‬
‫אבל הוא כבר נעלם מהמלון.‬
‫הוא לא התרחק. בואו נזהיר את אינטרפול.‬
‫היי. שמעתי על המשפט ברדיו. מה את עושה?‬
‫אני הולכת הביתה.‬
‫טוב, בסדר. אנחנו מתכתבים, ‬ ‫שולחים זה לזה הודעות קוליות…‬
‫אולי ניפגש?‬
‫היי, יפהפייה. מה שלומך?‬ ‫-בסדר.‬
‫ג'ובאני?‬
‫אנדראולי. מה קורה?‬
‫סילביה אוריקו התקשרה.‬ ‫היא אמרה שמישהו ניגש אליה מחוץ לביתה.‬
‫שלח שתי ניידות ותגיד לה שאני באה.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫ערב טוב, גברתי.‬ ‫-ערב טוב.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫תיכנסי.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-בסדר.‬
‫בבקשה, מכאן.‬
‫הם איימו עלייך? איך?‬
‫יצאתי לרקוד, ואיזה בחור צץ משום מקום.‬
‫הוא אמר לי שלא אעיד מחר.‬
‫איך הוא נראה?‬
‫אני לא יודעת. היו לו כובע צמר וצעיף.‬ ‫לא ראיתי את הפנים שלו.‬
‫בכל אופן, השוטרים כאן‬ ‫והם יישארו כל הלילה.‬
‫לא יקרה לך כלום, אני מבטיחה.‬
‫בסדר.‬
‫תודה שבאת.‬
‫אכלת ארוחת ערב?‬ ‫-לא.‬
‫פיצה?‬ ‫-כן.‬
‫אזמין עכשיו.‬ ‫-בסדר.‬
‫ערב טוב, רציתי להזמין שתי פיצות.‬
‫- רצח פטרוני: לינדה מונקו נעצרה -‬
‫איזו פיצה להזמין לך?‬
‫מרגריטה, תודה.‬ ‫-בסדר.‬
‫כן, מרגריטה.‬
‫בסדר.‬
‫תודה.‬
‫- חברות הכי טובות -‬
‫להתראות, תודה.‬
‫אפשר לשאול שאלה?‬ ‫-כן.‬
‫את תמיד ככה עם עדים?‬
‫איך ככה?‬
‫התראינו 20 פעם בערך.‬
‫שאלת אותי מיליון שאלות.‬
‫את לא סתם עדה.‬
‫די, תניחי את הטלפון.‬ ‫-אני שומעת אותך, את יודעת.‬
‫היא הייתה מאוהבת בקלאודיו?‬
‫היא חשבה כך.‬
‫ואז היא הבינה שהוא בן זונה.‬
‫את חושבת שהוא‬‫...‬
‫הכריח אותה לעסוק בזנות?‬
‫אני לא יודעת, ‬
‫אבל סביר להניח.‬
‫סילביה, בואי נדבר עלייך ועל אנג'ליקה.‬
‫- שימוע שלישי -‬
‫איך הכרתן?‬
‫עבדנו באותה סוכנות כמארחות באירועים.‬
‫הייתי החברה הכי טובה שלה.‬ ‫דיברנו כל יום.‬
‫תהיי רגועה.‬ ‫-אני מנסה.‬
‫אנג'ליקה סיפרה לך על רשת הסרסרות?‬
‫לא. אנג'ליקה מעולם לא דיברה איתי על זה.‬ ‫אולי היא התביישה.‬
‫נשמע כאילו שיננת את זה.‬ ‫-פרקליט.‬
‫לא שיננתי את זה.‬
‫אני חושבת שאנג'ליקה מעולם לא הציעה לי‬ ‫לעסוק בזנות כדי שנישאר חברות.‬
‫זה ההסבר שנתתי לעצמי.‬
‫כבודו, אני מבין את הצורך‬ ‫להציג את הקורבן באור חיובי, ‬
‫אבל בואו ניצמד לעובדות.‬ ‫-הפעם אתה צודק.‬
‫סילביה, בליל שלושה במרץ, ‬ ‫עבדת עם אנג'ליקה בפלצו דל טה?‬
‫כן.‬
‫היית שם איתה. את זוכרת מה היה?‬
‫ידעתי על הרומן שלה עם קלאודיו קוואלרי.‬
‫אנג'ליקה התחילה לדאוג כשראתה את אשתו, ‬
‫לינדה מונקו.‬
‫לכן היא הלכה. היא פחדה.‬
‫כבודו, סלח לי, ‬ ‫סילביה אוריקו היא קוראת מחשבות?‬
‫פטרוני אמרה לך שהיא מפחדת, ‬
‫או שזו עוד המצאה שלך?‬
‫אל תעליב את העדה!‬ ‫היא מספרת עובדות ולא המצאות.‬
‫לא, זאת לא עובדה.‬ ‫זאת הנחה, ואת יודעת את זה טוב מאוד.‬
‫סילביה, מה עשית אחרי שאנג'ליקה פטרוני‬ ‫עזבה את העמדה שלה?‬
‫בהתחלה ניסיתי לקרוא לה, ‬ ‫אבל היא לא הסתובבה.‬
‫אז גם אני יצאתי מהיציאה האחורית, ‬ ‫אבל איבדתי אותה, ‬
‫לכן הלכתי לכניסה לארמון, ‬
‫ופניתי לכיוון הבריכות.‬
‫ואז ראיתי אותה.‬
‫כבודו, אם יורשה לי...‬ ‫-כן.‬
‫אני רוצה לציין רק דבר אחד.‬ ‫אין לנו תמונה מול העיניים, ‬
‫אבל בין הכניסה לבריכות יש מרחק מסוים.‬
‫קשה מאוד לראות בלילה.‬
‫אם התובעת גוארה רוצה לטעון אחרת, ‬ ‫היא מטעה את בית המשפט.‬
‫לא, אני לא מטעה אף אחד.‬
‫וכדי לאשש את טענותיה של סילביה אוריקו, ‬
‫אראה לכם תמונה משעות הערב‬
‫שצולמה מהזווית שסילביה אומרת שהיא הסתכלה.‬
‫זו אחת מ-678 התמונות שנאספו, ‬
‫והיא צולמה על ידי אורח‬ ‫בכניסה לשדרת העמודים‬
‫בשעה 23:56,‬ ‫במהלך אותן 11 דקות ידועות לשמצה‬
‫שלדברי הפרקליט ברונה לא קרה בהן דבר, ‬
‫אף שאני חושבת שקרה בהם הרבה מאוד.‬
‫מאיפה לעזאזל הגיעה התמונה הזאת?‬
‫גוארה, התמונה הזו לא הוגשה מראש.‬
‫מובן שהיא הוגשה יחד עם כל האחרות.‬
‫זו תמונה מספר 327.‬
‫אולי פספסת את הפרטים החשובים בה‬ ‫כי לא עשית זום.‬
‫זו השמלה בגזרת עיפרון‬ ‫שלבשה אנג'ליקה באותו לילה, ‬
‫וזו השמלה שלבשה הנאשמת.‬
‫הגבהים של המצולמות‬ ‫תואמים את הגבהים של אנג'ליקה פטרוני‬
‫ושל לינדה מונקו.‬
‫סילביה...‬
‫שנחקרה על ידי המשטרה‬ ‫בלילה שבין 14 ל-15 במרץ, ‬
‫ואז אני חקרתי אותה בבוקר ה-15 בחודש, ‬ ‫טוענת שהיא ראתה משהו.‬
‫למעשה, היא ראתה אדם נוסף מלבד אנג'ליקה.‬
‫את רוצה להגיד לנו מי?‬
‫אנחנו כבר יודעים, ‬ ‫זה יכול להיות כל אחד, לא...‬
‫פרקליט, יהיה לך זמן לחקירה נגדית.‬
‫סילביה, את יכולה לענות.‬
‫קרה משהו?‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני לא יכולה להסתיר את זה יותר.‬
‫זו אני...‬
‫זו שצולמה עם אנג'ליקה.‬
‫אני הרגתי אותה.‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬